На допомогу вчителям художньої культури
Інтегративна мистецька освіта крок у майбутнє
Л.Л.Халецька,
методист предметів
художньо-естетичного циклу ПОІППО
В усі часи вихованню особистості засобами мистецтва надавалося провідне значення, оскільки воно, синтезуючи в собі істину, красу, добро, в руках педагога є найкращим знаряддям для формування людини-мислителя, людини-цінителя, людини-творця.
Як підтверджують численні наукові дослідження, найефективнішим шляхом у процесі формування мистецької освіченості, художньої культури школярів є використання різних видів мистецтв, що забезпечує цілісне відтворення дійсності у свідомості дитини та всебічно впливає на свідомість особистості, розвиваючи її раціональну, емоційну і вольову сфери.
Взаємодія мистецтв у процесі художнього сприйняття активізує психічні процеси, підсилює збудження, що виникають у слухових та зорових центрах головного мозку людини. У результаті такої цілісної реакції й свідомості виникають переживання нової якості, що через дію асоціативного механізму викликають в уяві яскраві образи, поглиблюється розуміння художнього змісту твору, розширюється художній світогляд особистості.
Жоден вид мистецтва окремо не спроможний цілісно і всебічно відтворити дійсність, оскільки вона сприймається всіма п`ятьма органами чуттів. Кожному виду властиві специфічні виразові засоби і можливості впливу на особистість. Скажімо, музиці емоційна глибина, процесуальність, активність, динамізм. Образотворчому мистецтву, що належить до статичних видів мистецтва, ці можливості не притаманні. Воно надає інформацію про зовнішній світ за допомогою найповнішого аналізатора людського сприймання зору.
Різні аспекти інтегрованого навчання і виховання висвітлено в працях І.Беха, Н.Бібік, С.Гончаренка, О.Савченко.
Інтегроване навчання враховує таку фізіологічну особливість людини, як функціональна асиметрія півкуль головного мозку, що викликає необхідність об`єднання (інтеграції) елементів змісту і методів навчання у цілісну систему. Психологічне обґрунтування ідеї інтегрованого навчання знаходимо в працях Д.Хазарда, який використовує термін «холістичне навчання». Як показав аналіз, поняття «холістичне навчання» є фактично аналогом поняття «інтегроване навчання» гармонізованої системи методів, спрямованої не на розвиток окремих здібностей або якостей особистості, а зверненої до учня загалом. Використовувані методи ґрунтуються на стимулюванні сумісної гармонійної роботи обох півкуль головного мозку: і лівої (переважають раціональність, функціональне мислення, аналітичні підходи), і правої (домінують емоційні підходи, образне, цілісне бачення світу).
Як відомо, психофізіологія розрізняє види навчання, пов`язані з функціональною асиметрією головного мозку людини. Один вид це навчання, переважно зорієнтоване на роботу лівої півкулі головного мозку: при цьому учні засвоюють і аналізують інформацію логічно. Для них найчастіше важко усвідомити ідею в цілому, зрозуміти загальне призначення нової інформації і розпізнати її структуру. Інший вид навчання орієнтується на роботу правої півкулі: учні сприймають цілісну картину світу, отримують сенсорну інформацію і роблять узагальнення. Переважно кожна людина схильна до того або іншого виду навчання. Учні, у яких домінує робота лівої півкулі, віддають перевагу логічному аналізу, ті ж, у яких переважає права півкуля, користуються здебільшого синтезованим підходом, бачать ціле, перед тим як переходити до вивчення частин.
У процесі дослідження проблеми інтегрованого навчання ми умовно виділили такі його види: сенсорне, емоційне, правопівкульне, лівопівкульне навчання.
Сенсорне навчання передбачає організацію безпосереднього контакту дитини з фізичними об`єктами. При цьому формування уявлень про навколишній світ спирається здебільшого на тактильні відчуття і рухи, водночас широко використовується зір, слух, дотик, смак.
Емоційне навчання реалізується через стимулювання почуттів, емоцій, формування особистих позицій учнів, сприяючи усвідомленню життєвих цінностей і моральному розвиткові особистості.
Сьогодні у навчально-виховному процесі загальноосвітніх навчальних закладів традиційно більше уваги приділяється формуванню вмінь, які контролюються лівою півкулею головного мозку. Водночас з`ясовано, що результати навчання стають значно кращими за інтегрованого підходу, коли активізується робота обох півкуль головного мозку.
Інтегроване навчання, як цілісний підхід, припускає широке застосування в школі методів, спрямованих на розвиток не лише лівопівкульного (логічний аналіз), але і правопівкульного (інтегрований, образний підхід) навчання, оскільки мозок функціонує як єдине ціле. Ліва півкуля сприяє поступовому й копіткому вивченню окремих елементів, з яких складається світ, а завдяки правій півкулі у свідомості учнів поступово складається цілісний образ світу.
Дослідження показали, що у дітей ліва півкуля активізується приблизно з десятирічного віку, а до цього часу активніше працює права півкуля, яка відповідає за цілісне сприйняття дійсності. Якщо діти вчасно потрапляють в атмосферу різнобічного розвитку, коли активізація лівопівкульних компонентів мислення врівноважується стимуляцією образного мислення, вони можуть істотно розвинути свій творчий потенціал.
Донедавна у школах України різні види мистецтв (музика, образотворче мистецтво, хореографія, театр тощо) вивчалися автономно. Проте досвід показує, що диференційоване викладання цих предметів не створює достатніх умов для осягнення школярами цілісності світу основи дитячого світосприйняття. Зі вступом до школи часто ця цілісність руйнується через кордони між окремими предметами і в результаті знання, які здобувають діти, мало пов`язані між собою.
Провідною тенденцією розвитку сучасного наукового знання і рушійною силою загальної орієнтації освіти є процеси інтеграції, які спричинили зміни і у формуванні інтегративних явищ у системі мистецької освіти. Багато дослідників ХХ ст. (Л.Масол, Т.Крижанівська, О.Рудницька, Г.Шевченко, Б.Юсов та ін.) наголошують на тому, що мистецька освіта і виховання підростаючої особистості мають базуватися на принципі взаємодії різних видів мистецтва, позаяк тільки в сукупності всіх почуттів у свідомості дитини відтворюється цілісна картина життя.
За останні роки в Україні зроблено перші кроки в реалізації ідеї інтегративної мистецької освіти в загальноосвітній школі. У змісті сучасних Державних стандартів (освітня галузь «Мистецтво» - «Естетична культура») передбачено викладання як окремих мистецьких дисциплін, так і можливість введення інтегрованих курсів. Впровадження у шкільну практику комплексу видів мистецтв дасть змогу вирішити питання полі художнього виховання школярів, а, отже, - розширити асоціативні уявлення учнів, збагатити їхнє суб`активне художнє світосприймання і світовідчуття, створити умови для розвитку сенсорної, емоційної та інтелектуальної сфер особистості.
Науковцями, методистами й учителями-практиками було створено програми інтегрованих курсів «Мистецтво. 1-8 кл.» та «Художня культура. 9-11 кл.». Слід наголосити, що інтегровані курси не є альтернативою викладання окремих мистецьких предметів це один із варіантів викладання мистецтва в школі. Програма «Мистецтво. 1-8 кл.» (кол. авт. під кер. Л.Масол) передбачає об`єднання традиційних предметів «Музичне мистецтво» та «Образотворче мистецтво» як домінантних змістових ліній з елементами синтетичних видів мистецтва хореографії, театру, кіномистецтва. Усі види мистецтва співіснують у єдиному тематичному просторі, взаємодоповнюючи і збагачуючи один одного.
Логічним продовженням цього курсу у старшій школі став навчальний предмет «Художня культура. 9-11 кл.» (авт. Л.Масол, Н.Миропольська), який є для учнів новим етапом осягнення та осмислення мистецьких цінностей (на рівні поглиблення, узагальнення, систематизації мистецьких знань). У такий спосіб забезпечується цілісність загальної мистецької освіти «по горизонталі й по вертикалі», її полі художність та інтегральність, що обґрунтовано як важливі інноваційні принципи у Концепції художньо-естетичного виховання учнів у загальноосвітніх навчальних закладах [1; с.5-6].
Протягом 2001-2005 рр. в окремих загальноосвітніх навчальних закладах України під науковим керівництвом співробітників лабораторії естетичного виховання Інституту проблем виховання АПН України проводилися локальні експерименти регіонального рівня з проблеми впровадження курсів «Мистецтво» та «Художня культура». Зокрема, досліджувалася результативність інтегрованих курсів, їхній вплив на художньо-естетичне виховання особистості.
Під час науково-дослідної роботи було виявлено, що цілісна культуротворча модель художньо-естетичного виховання, яка будується на комплексному вивченні різних видів мистецтва, спрямована на розвиток художньо-естетичного мислення учнів, їхнього творчого потенціалу, базових компетентностей.
Позитивні результати регіональних експериментів дали підставу започаткувати експеримент всеукраїнського рівня на базі мережі загальноосвітніх навчальних закладів України з метою створення цілісної системи художньо-естетичної освіти та виховання на інтегративних засадах. Згідно з наказом МОН України №578 від 07.10.2005 року [2; с.22-44 ] розпочато такий експеримент за темою «Художньо-естетична освіта і виховання учнів загальноосвітніх навчальних закладів у процесі впровадження інтегрованих курсів». Він має на меті впровадити модель цілісної системи художньо-естетичної освіти та виховання учнів на уроках «Мистецтва» (108 кл.) і «Художньої культури» (9-11 кл.); відпрацювати зміст та інтегративні художньо-педагогічні технології викладання цих курсів, науково і практично відстежити процес формування цілісного художнього світогляду особистості, розвиток у неї образно-асоціативного мислення, почуттєво-емоційної сфери, творчих здібностей, базових освітніх компетентностей.
Статус експериментальних надано 65 загальноосвітнім навчальним закладам різного типу в 10 областях, містах Львові та Севастополі.
Завданнями науково-дослідної експериментальної роботи є:
створення відповідних культуротворчих умов для втілення інноваційних ідей інтегративної освіти, розроблених педагогічних технологій у навчально-виховний процес через упровадження інтегрованих курсів «Мистецтво» і «Художня культура»;
поетапне впровадження нових навчально-методичних комплексів (НМК);
розроблення змісту регіонального компонента художньої освіти відповідно до вимог програм (близько 10% загального обсягу), здійснення відбору краєзнавчої інформації (зразків образотворчого мистецтва з музейних фондів області, музичних, зокрема фольклорних матеріалів тощо);
поетапне розширення зони експерименту в різних регіонах України шляхом послідовного залучення до творчої групи вчителів-експериментаторів, інших учителів навчальних закладів різного типу;
здійснення підготовки і перепідготовки вчителів експериментальних навчальних закладів з метою викладання курсів за новими програмами, підручниками і посібниками (на курсах, семінарах, конференціях, під час круглих столів).
До навчальної програми «Художня культура» створено серію навчальних посібників:
«Художня культура України» (авт. Л.Масол, С.Ничкало, Г.Веселовська, О.Оніщенко);
«Художня культура світу: Європейський культурний регіон» (авт. Н.Миропольська, Е.Бєлкіна, Л.Масол, О.Оніщенко);
«Художня культура світу (культурні регіони)» (авт. Н.Миропольська, Е.Бєлкіна, Л.Масол, О.Оніщенко, Н.Владимирова).
З метою наукового відстеження експериментальної роботи для методистів і вчителів-експериментаторів науковими співробітниками лабораторії естетичного виховання розроблено діагностичні методики розвитку загальнокультурних і мистецьких компонентів учнів. У рамках Всеукраїнських науково-практичних семінарів, що відбулися в Херсоні (листопад, 2005), Львові (червень, 2006) та Запоріжжі (листопад, 2006) проведено організаційно-настановчі семінари-практикуми для методистів ОІППО координаторів експериментальної роботи в областях України.
Література:
1. Масол Л. Концепція художньо-естетичного виховання учнів у загальноосвітніх навчальних закладах // Інформ. зб. МОН України. 2004. - №10.
2. Інформаційний збірник МОН України. 2005. - №31-32.
3. Гайдамака О. Інтегративна мистецька освіта крок у майбутнє // Мистецтво та освіта. 2006. - №4.
4. Т.Пушкарьова. Інтегроване навчання як засіб гармонізації розвитку дитини // Мистецтво та освіта. 2006. - №4.
5. Ротенберг В.С., Бондаренко С.М. Мозг. Обучение. Здоровье. М.: Просвещение. 1989. 235 с.